Rozhledy v chirurgii jsou celostátní odborný měsíčník České chirurgické společnosti ČLS JEP, do něhož mohou přispívat čeští i zahraniční lékaři všech chirurgických profesí články v českém, slovenském a anglickém jazyce. Přináší originální i přehledové práce z oblasti klinické i experimentální chirurgie a kazuistiky. Časopis publikuje zprávy z kongresů, referuje o nových knihách, oznamuje odborné konference a další aktuality. Časopis je nedílnou součástí knihovny všech lékařů v oboru. První číslo našeho časopisu s názvem „Rozhledy v chirurgii a gynekologii“ bylo vydáno při příležitosti 1. sjezdu nově založené Československé společnosti chirurgicko-gynekologické v Praze 2. – 4. dubna 1921. Od roku 1936, po vzniku Československé gynekologicko – porodnické společnosti, došlo k plnému oddělení odborné problematiky a časopis se jmenuje Rozhledy v chirurgii.Rozhledy v chirurgii jsou recenzovaným časopisem České chirurgické společnosti, registrovaným v seznamu uznávaných recenzovaných časopisů Rady vlády pro VVI, jsou uváděny v 6 mezinárodních databázích, volně dostupnými zejména v U.S. National Library of Medicine, National Institutes of Health (PubMed/MEDLINE). Zaměřením se jedná o chirurgický časopis, který uvádí souhrnná sdělení, původní práce, kazuistiky a zprávy chirurgů a odborníků chirurgii příbuzných oborů a to v češtině, slovenštině a angličtině.Vychází měsíčně, pro členy České chirurgické společnosti jsou součástí členského poplatku, pro nečleny jsou dostupné v tištěné podobě v rámci předplatného. Nakladatelem je Česká lékařská společnost JEP, vydavatelem je Care Comm s.r.o. V souladu s požadavky kladenými na kvalitní odborný časopis a v zájmu zlepšení služby jak pro autory, tak i pro recenzenty a redakční radu, používá od ledna 2018 nový redakční systém.
Chirurg na druhém konci sítě: vojenská medicína vstupuje do éry telechirurgie
ychlý rozvoj digitálních technologií a dostupnost vysokorychlostních sítí otevírají nové možnosti pro dosud spíše vizionářskou oblast distanční operativy – telechirurgii. Vojenská nemocnice Brno dne 18. 9. 2025 zavedla privátní 5G síť a uskutečnila přenos operačního výkonu telemostem do Ústřední vojenské nemocnice Praha. Pilotní projekt prokázal, že moderní 5G řešení dokáže zajistit stabilní, bezpečný a vysoce kvalitní přenos operačních zákroků v reálném čase.
Vážené kolegyně a vážení kolegové, současná chirurgie prochází dynamickým vývojem a často čelí naprosto novým výzvám. Konfrontace generací, kterou dnes pozorujeme napříč společností, je sice méně akcentovaným chirurgickým tématem, přesto se jedná o problém, který si zaslouží naši plnou pozornost. Ještě nikdy v historii nenastala podobná situace jako dnes, kdy se na operačních sálech setkávají hned tři generace chirurgů s tak odlišnými názory, hodnotami, očekáváními a pracovními návyky.
Novelizace vyhlášky o stanovení činností, které může vykonávat lékař bez odborného dohledu po získání certifikátu o absolvování základního kmene chirurgického
Vážené kolegyně, vážení kolegové, Ministerstvo zdravotnictví České republiky (MZ ČR) vydalo dne 13. 10. 2025 vyhlášku č. 401/2025 Sb., kterou se mění vyhláška č. 561/2020 Sb., o stanovení činností, které může vykonávat lékař bez odborného dohledu po získání certifikátu o absolvování základního kmene chirurgického, a to s platností od 1. 1. 2026. Tato nová vyhláška výrazně rozšiřuje tzv. kompetence, které získá lékař po úspěšném ukončení chirurgického kmene a o kterých bychom Vás ve spolupráci s Výborem České chirurgické společnosti České lékařské společnosti J. E. Purkyně (ČCHS) a Akreditační komisí (AK) MZ ČR pro specializační obor chirurgie touto cestou rádi informovali.
Zprávy z České chirurgické společnosti ČLS JEP
Úvod: Krvácení z oblasti urogenitální traktu a retroperitonea patří mezi závažné a v některých případech i život ohrožující stavy. Znalost využití metod intervenční radiologie a jejich správná indikace v patologii horních a dolních močových cest nebo orgánů retroperitonea mohou zásadně ovlivnit morbiditu a mortalitu pacientů, u kterých selhala konzervativní terapie, nebo u pacientů neschopných podstoupit chirurgický výkon. Materiál: Provedli jsme retrospektivní analýzu pacientů indikovaných k vazografické intervenci pro patologii urogenitálního traktu v období 2016–2021. V analýze jsme se zaměřili na etiologii případů, technickou a klinickou úspěšnost a komplikace angioembolizace. Výsledky: V 5letém období jsme zaznamenali celkem 51 pacientů, u kterých byla provedena angiografie za účelem lokalizace arteriálního krvácení, případně diagnostika arteriovenózní malformace. U 46 pacientů (90 %) následně intervenční radiolog cíleně embolizoval zdroj aktivního krvácení. U pěti pacientů angiografie neprokázala jednoznačnou extravazaci, proto uzávěr tepny nebyl proveden. Technickou úspěšnost embolizace hodnotil intervenční radiolog jako stoprocentní ve všech případech. U dvou pacientů došlo v časovém rozmezí 24 a 72 hod od výkonu k recidivě krvácení a bylo nutné vazografii opakovat. Dominujícím patologickým nálezem byla ve více než 75 % případů hematurie, dále hematom retroperitonea, vč. perirenálního hematomu. V povodí renálních tepen bylo provedeno 24 embolizací, vnitřní pánevní tepny byly obliterovány v 21 případech. U jednoho pacienta urolog indikoval vazografii levostranné bulbární arterie penisu z důvodu vysokotlakého priapismu. Závěr: U hemodynamicky významného krvácení je jednou z možností léčby provedení vazografická embolizace krvácejících cév. Naše data potvrzují význam angioembolizace v případech závažného krvácení v močových cestách s dobrou snášenlivostí pacientů. doi: 10.48095/ccrvch2025446
Obě naše spřátelené disciplíny – anatomie i chirurgie – jsou patrně stejně staré a podle možností byly společně a se střídavými úspěchy využívány od počátků starověké medicíny v různých podobách na celém světě. Celý tento proces česky asi nejlépe zobrazil a popsal ve své nedávno publikované více než 600stránkové monografii profesor Antonín Doležal (2021). Avšak od roku 1553, kdy tehdy 28letý (sic!) Andreas Vesalius vydal svoji Fabriku (700 stran), získala klasická popisná anatomie před chirurgií značný náskok, stejně jako základy patologie, které se začínaly tvořit už před koncem 18. století (Giovanni Battista Morgagni). Samotná obecná chirurgie, stejně jako traumatologie, a vlastně i operativní úseky gynekologie a porodnictví byly totiž ještě po dlouhou dobu ve svém rozvoji silně omezeny trvale slabou úrovní vědeckého poznání a potřebných technologií. Značnou brzdou v rozvoji chirurgie jako plnohodnotného lékařského a vědeckého oboru byly i administrativní bariéry, trvale a značně bránící jejímu včlenění do oficiálního medicínského kurikula. A tak na příkladu historie českých zemí je patrné, že teprve od zdravotnických reforem Josefa II. na konci 18. století a v prvních třech čtvrtinách století 19. postupně docházelo k odstraňování rigidních středověkých postulátů. Na druhé straně zaslouží velkého uznání trvalé snahy mnoha chirurgů, kteří se ve stejných dobách snažili o detailnější aplikaci mnoha anatomických poznatků do tehdejší chirurgie.
Vzpomínka na docenta MUDr. Jana Fantu, DrSc.
S hlubokým zármutkem oznamujeme, že nás 14. července 2025 navždy opustil emeritní přednosta Chirurgické kliniky 1. LF UK a FN Bulovka doc. MUDr. Jan Fanta, DrSc. Poslední měsíce svého života statečně bojoval s těžkou nemocí, obklopen a podporován svými nejbližšími. Docent Fanta (narozen 18. prosince 1950) dokončil Fakultu všeobecného lékařství Univerzity Karlovy v Praze v roce 1975. Profesní dráze chirurga se naplno věnoval od roku 1977. Po atestacích v letech 1979 a 1985 se aktivně zapojil do vědecké a publikační činnosti. V roce 1989 obhájil kandidátskou dizertační práci a v roce 1991 byl jmenován docentem chirurgie. Roku 1996 získal doktorát věd. Během své bohaté kariéry zastával významné pozice, mimo jiné jako přednosta Chirurgické kliniky FN Královské Vinohrady (1993–2008) a primář chirurgického oddělení Oblastní nemocnice Příbram (2008–2010). Od roku 2011 do roku 2024 vedl s krátkou přestávkou Chirurgickou kliniku 1. LF UK a FN Bulovka.
Lze skloubit náročnou práci profesora-chirurga se zájmy o gastronomii a enologii? Jasnou odpověď nám dává osobnost prof. MUDr. Ivana Čapova, CSc., který je mezi svými přáteli znám jako velký znalec a milovník dobrých jídel, která nejen rád ochutnává, ale dovede je i skvěle připravovat. K této zálibě patří naprosto neodmyslitelně i jeho rozsáhlé znalosti z oblasti enologie. Proto mu právem náleží označení gurmet. Jen pro vysvětlenou, slovo gurmet označuje člověka, který má vytříbený vkus pro jídlo a pití a vyhledává kvalitní, rafinované gastronomické zážitky. Je to vlastně znalec a labužník, který se vyzná v gastronomii, rozumí přípravě jídel a ví, jaká vína se k nim hodí. Často se zaměňuje s pojmem gurmán, ale gurmet klade větší důraz na znalosti, kvalitu a rozmanitost chutí.
Ad gloriam medicinae – k jubileu 70 let prof. MUDr. Ivana Čapova, CSc.
Profesor MUDr. Ivan Čapov je nejen vynikajícím lékařem a průkopníkem ve svém oboru, ale především člověkem s obrovským srdcem, vizionářem, který měnil svět nejen svým věděním, ale i laskavostí a pochopením pro druhé. Jeho inovátorství nespočívá pouze v nových metodách a přístupech v medicíně, ale především ve způsobu, jak přistupuje k lidem – s respektem, empatií a vírou v lepší budoucnost. Věda pro něj nebyla jen řemeslem, ale posláním. Po stáži v Národním onkologickém centru v Tokiu v roce 2003 zavedl metodu systematické mediastinální lymfadenektomie u bronchogenních nádorů, která se v České republice v té době ještě neprováděla. Dne 1. listopadu 2006 provedl společně s týmem I. chirurgické kliniky první robotickou plicní lobektomii u plicního nádoru nejen v České republice, ale v celé střední a východní Evropě. O tři roky později prezentoval robotickou chirurgii předním ruským profesorům chirurgie v Jekatěrinburgu. Byl také průkopníkem ve výuce – jako první v České republice zavedl videomediastinoskopii do klinické praxe a podílel se na zavedení simulací do výuky studentů Lékařské fakulty Masarykovy univerzity. V roce 2013 vytvořil první simulační centrum virtuální chirurgie v České republice a o rok dříve laboratoř nácviku praktických dovedností. Simulační centrum funguje dodnes a pořádá řadu simulačních kurzů, o které je mezi mladými lékaři velký zájem. Bohužel jeho snaha o zavedení simulačních kurzů jako nedílné součásti kurikula specializačního vzdělávání chirurgů podle vzoru jiných evropských zemí nebyla dosud naplněna.
kolektiv I. chirurgické kliniky LF MU a FN u sv. Anny v Brně
K významnému životnímu jubileu prof. MUDr. Ivana Čapova, CSc.
Vážený pane profesore, milý Ivane, dovol mně, abych Ti co nejsrdečněji blahopřál k významnému životnímu jubileu. I když jsme se v profesionálním životě spíše míjeli a na pracovišti I. chirurgické kliniky jsme se setkali až v posledních málo letech, chtěl bych Ti za všechny bývalé i současné pracovníky poděkovat za všechnu práci, empatii a aktivitu, kterou jsi I. chirurgické klinice a Lékařské fakultě Masarykovy univerzity věnoval. Pracoviště jsi jako přednosta a proděkan fakulty vedl řadu let a v průběhu této doby jsi vychoval řadu vynikajících chirurgů, zavedl řadu chirurgických programů, rozvíjel jsi pracoviště v kontextu medicínských pokroků a vizí. Pro mnoho pracovníků zůstaneš vzorem vynikajícího chirurga, vynikajícího kolegy a vynikajícího člověka. Přeji Ti do dalších let hodně zdraví, štěstí a všeho, co přinese radost Tobě i Tvým nejmilejším.
Chirurgická anatomie malé pánve jako podklad techniky totální mezorektální excize
Technika totální mezorektální excize (TME) se od svého uvedení v 80. letech 20. století stala široce přijímanou součástí resekčních výkonů pro karcinom rekta. Kvalita TME je dodnes jedinou možností, jak může chirurg ovlivnit onkologické výsledky chirurgické léčby karcinomu rekta. Nezbytnou podmínkou správného technického provedení TME je znalost chirurgické anatomie malé pánve, především pánevních fascií, cévního zásobení a lymfatické drenáže konečníku. Funkční výsledky resekcí rekta jsou též dány pečlivou preparací a respektováním anatomie pánevních autonomních nervových pletení. Autoři ve svém sdělení definují základní anatomické struktury a termíny, vč. méně známých eponym, která jsou užívána v chirurgii rekta. Závěrem uvádějí postup TME založený na chirurgické anatomii malé pánve, tj. respektující příslušné vývojové mezivrstvy a anatomické struktury. doi: 10.48095/ccrvch2025339
Předoperační antisepse operačního pole a riziko anafylaxe
V průběhu času prokázala předoperační antisepse chirurgického místa významný pokrok jak v porozumění, tak v praktické aplikaci antiseptických postupů. Infekce chirurgického místa jsou stále jednou z nejvýznamnějších komplikací v poskytování zdravotní péče. Zdroj infekce může být buď endogenní z vlastní bakteriální flóry pacienta, nebo exogenní. Intervence ke snížení rizika SSI jsou nezbytné. Předoperační antisepse v místě operace je kritickým krokem v prevenci infekce v místě operace. V současnosti jsou nejpoužívanějšími antiseptiky chlorhexidin a povidon-jod. Tento článek popisuje současné postupy, účinnost různých antiseptických látek a doporučení pro klinickou praxi. Výsledky naznačují, že použití chlorhexidinu s alkoholem snižuje výskyt SSI více než povidon-jod, což podporuje doporučení pro jeho širší použití v chirurgické praxi. Používání antiseptik na denní báze může způsobit alergickou senzibilizaci, která vede k následné expozici během operace a může tak u některých pacientů vyvolat anafylaktické reakce. Studie NAP6 (National Audit Project 6: Perioperative Anaphylaxis) uvádí výskyt anafylaxe chlorhexidinu 0,78 na 100 000 expozic. Při výběru antiseptického roztoku pro přípravu operačního pole je důležité vzít v úvahu i možné riziko anafylaktické reakce, která může pacienta velmi ohrozit. doi: 10.48095/ccrvch2025441
Výsledky on-line dotazníku spokojenosti účastníků 2. národního chirurgického kongresu 2025
Níže najdete výsledky on-line dotazníku spokojenosti účastníků 2. národního chirurgického kongresu 2025 stran odborné části a celkové organizace této odborné akce. Výbor ČCHS ČLS JEP děkuje všem, kteří si našli čas a anketu vyplnili.
Ženy v chirurgii na Národním chirurgickém kongresu 2025: věda, zkušenosti i odvaha mluvit nahlas
Druhý ročník Národního chirurgického kongresu, který se konal 14.–16. května 2025 v Olomouci, přinesl bohatý odborný program a otevřel prostor i pro témata, která v chirurgických kruzích tradičně zůstávají poněkud stranou. Jedním z nich je zastoupení žen v chirurgii a jejich zkušenosti nejen na operačním sále, ale také ve vědě, akademickém prostředí či při každodenním slaďování náročné profese s osobním životem. Sekce ženy v chirurgii ČCHS ČLS JEP připravila dva tematicky propojené, ale rozdílně laděné bloky – dopolední interaktivní workshop a odpolední odbornou sekci. Oba přinesly kombinaci praktických informací, sdílení zkušeností a diskuze nad tématy, která v tradičním chirurgickém programu často chybí. Workshop: Jak nedělat vědu z vědy aneb praktické minimum pro chirurgy Workshop se konal ve středu 14. května dopoledne a nesl podtitul, který přesně vystihl jeho cíl: nabídnout chirurgům srozumitelný, prakticky využitelný úvod do vědecké práce a akademického světa – bez složitých vzorců a bez zbytečné „vědy z vědy“. Program otevřely Barbora East a Dana Sochorová, které účastníky přivítaly jménem organizátorek a sponzorů akce (Medtronic, Johnson & Johnson, B. Braun, Aspironix a Alfasigma) a zároveň nastínily motivaci za vznikem celého bloku. Prvním přednášejícím byl Otakar Fojt, vědecký atašé britského velvyslanectví, který nabídl fascinující pohled na mezinárodní vědeckou diplomacii, spolupráci napříč kontinenty i důležitost propojení medicíny s politikou, ekonomikou a výzkumem a také vtipný náhled na roli náhody v takto exponované profesi. Jeho zamyšlení nad tím, proč je věda důležitá nejen pro lékaře, ale i pro společnost jako celek, otevřelo diskuzi o roli chirurgů ve veřejném prostoru. Miloslav Klugar pokračoval praktickým návodem, jak vytvořit kvalitní systematický přehled nebo guidelines a proč se do takových projektů nebát zapojit i v rámci menšího týmu nebo studentského zájmu. Josef Šilhavík doplnil velmi praktickým přehledem, jak se vyznat v citačních databázích, a ukázal, že správně citovat není jen formální povinnost, ale i způsob, jak přispět k vědeckému dialogu. Druhá část workshopu probíhala v anglickém jazyce. Mohamed Rabie se zaměřil na specifika chirurgického výzkumu – ať už jde o přístup k datům, typy studií, nebo etické a praktické bariéry, které chirurgii odlišují od ostatních oborů, a Theophilus Teddy Kojo Anyomih přinesl inspirativní příklady úspěšné mezinárodní spolupráce z Global Surgery Unit v Birminghamu i konkrétní tipy, jak začít s výzkumem i bez grantů a velké infrastruktury. Workshop se nesl ve velmi přátelské, otevřené atmosféře a umožnil účastníkům nejen získat cenné informace a inspiraci, ale i klást otázky a navazovat nové kontakty. Děkujeme všem, kteří přišli, mluvili, ptali se nebo jen naslouchali. A těšíme se na další ročník – nejen s novými tématy, ale i s novými tvářemi a nápady. doc. MUDr. Barbora East, Ph.D., FEBS AWS Sekce ženy v chirurgii ČCHS ČLS JEP
Workshop: ERAS téměř na dosah, a přece tak daleko – jak na to?
V rámci 2. národního chirurgického kongresu se ve středu 14. 5. 2025 dopoledne konal workshop zaměřený na koncepci ERAS (Enhanced Recovery After Surgery). Byl koncipován ve snaze spojit současné teoretické poznatky a doporučení s implementací do každodenní chirurgické praxe. Desítka přednášejících se v 3hodinovém bloku věnovala vybraným kapitolám celého perioperačního období. Na úvod zazněla přednáška o prehabilitaci (Ryska O., Lancaster), která zdůraznila fyzickou přípravu před hospitalizací. Prehabilitace prokazatelně zvyšuje fyzickou kondici, a pacient tak z toho v pooperačním období profituje. Problémem implementace zůstává méně aktivní postoj pacientů k doporučení, někdy skutečná fyzická i mentální limitace nemocného. Následovalo sdělení dvou nelékařských zdravotnických pracovníků (Navrátilová M., Gorgol K., Havířov) – v první části byla popisována každodenní činnost ERAS sestry na chirurgickém pracovišti, která jednak koordinuje předoperační došetření a přípravu jednotlivého pacienta, jednak navazuje se samotným pacientem úzký osobní kontakt, který je nemocným pozitivně vnímán. V druhé části fyzioterapeut na názorných videoukázkách popisoval předoperační edukaci pacienta pro časné poope­rační období. Korekce předoperační anemie (Grolich T., Brno) bylo tématem další prezentace, která podala jasné důkazy pozitivního vlivu korekce na pooperační výsledky. Indikace a dávkování se mohou lokálně lišit, přesto by měly být nedílnou součástí předoperační přípravy. Problémem může být hrazení aplikace nitrožilního železa samotným pacientem. Stále aktuálním krokem v ERAS koncepci je praktické zavedení zkrácené doby lačnění a žíznění do běžného provozu na chirurgickém pracovišti (Slováček R., Vsetín) a jeho akceptace anesteziology. Právě mezioborový konsenzus je nutnou podmínkou úspěšné implementace. Vedle ovlivnění pooperační inzulinové rezistence je předoperační sipping spojen se snížením pacientovy stresové zátěže. O pozitivním vlivu indikovaného profylaktického podávání antibiotik není pochyb (Šerclová Z., Praha), přesto v praxi může být problematické samo dodržení doporučené doby aplikace těsně před výkonem. Byla diskutována i otázka dávky a doby profylaxe. Po přestávce byla tématem tekutinová bilance v den operace a v prvních dnech po výkonu (Satinský I., Havířov). Tradiční hypervolemie je spojena s výraznými nežádoucími účinky. Proto byla nahrazena spíše restriktivním přístupem k i.v. aplikaci krystaloidními roztoky s cílem nepřekročit tekutinovou bilanci o více než 2,5 l/den. Jedním z nežádoucích vlivů hyperhydratace může být i pooperační ileus, stále častý po velkých operačních výkonech. V tomto sdělení (Ryska O., Lancaster) byly prezentovány možné způsoby, jak pozitivně ovlivnit pooperační střevní motilitu – od před­operační/pooperační medikace přes časné zatížení stravou po nutnou pohybovou aktivitu. S bohatou fotodokumentací byla následná přednáška týkající se hojení operační rány (Páral M., Brno), kde byly prakticky popisovány možnosti i zkušenosti s preventivním použitím negativního podtlaku na operační ránu. Závěrečná přednáška byla věnována ERAS protokolu u pankreatikoduodenektomie (Vinklerová K., Hradec Králové). Z výsledků vlastní studie na pracovišti byly identifikovány faktory vedoucí k selhání protokolu. Celý blok ERAS měl dostatečnou časovou kapacitu i přátelskou atmosféru, což vedlo k plnohodnotné výměně názorů i vlastních zkušeností. MUDr. Igor Satinský, Ph.D. za Pracovní skupinu ERAS ČCHS ČLS JEP
Workshop: Ultrazvuk v chirurgii s hands-on nácvikem
Ultrazvukové vyšetření se stalo nedílnou součástí diagnostického procesu prakticky ve všech oborech medicíny – urologie, gynekologie, neurochirurgie, ORL aj. Chirurgie zatím tuto metodu, která představuje „třetí oko“ v diagnostice, nezařadila rutinně do svého armamentaria. Po předchozích pěti úspěšných kurzech zaměřených na zvládnutí základů chirurgického ultrazvukového vyšetření uspořádala Sekce HPB chirurgie ČCHS ČLS JEP (ČCHS) pod vedením prof. M. Oliveria v rámci předkongresových workshopů další vzdělávací akci, kde se účastníci naučili zvládat základy abdominálního vyšetření dutiny břišní a FAST v traumatologii. Spolu se zkušenými lektory MUDr. A. Nikovem a MUDr. D. Girsou byl kurz zakončen punkcí a drenáží ložisek pod ultrazvukovou kontrolou, kterou si každý opakovaně vyzkoušel. Věříme, že všichni účastníci kurzu od této chvíle používají ultrazvuk ve své každodenní praxi a těšíme se na další setkání s ostatními kolegy, kteří mají zájem zvládnout základy ultrazvukového vyšetření v některém z dalších kurzů, které pořádá Sekce HPB chirurgie ČCHS. prof. MUDr. Martin Oliverius, Ph.D., FEBS předseda Sekce HPB chirurgie ČCHS ČLS JEP
Vážené kolegyně, vážení kolegové, na první pohled by se mohlo zdát, že předkládané číslo Rozhledů v chirurgii je určeno pro cévní chirurgy. Opak je pravdou, autorské týmy všech publikací se snaží velmi zjednodušeně prezentovat tematiku karotické chirurgie pro všeobecnou chirurgickou veřejnost. Karotická endarterektomie, která se provádí více než 70 let, je dnes velmi častou operací, bereme ji jako běžný výkon preventující cévní mozkovou příhodu, který nemocný často podstoupí v lokoregionální anestezii z malého řezu a první pooperační den se dožaduje dimise. Přesto každý zkušený cévní chirurg má k tomuto výkonu výrazný respekt, protože si je vědom možných peroperačních i pooperačních komplikací. Zatímco v minulosti se věhlasní chirurgové hádali, kdo provedl první karotickou endarterektomii, dnes probíhá často vzrušená diskuze nad indikačními kritérii u asymptomatických pacientů a nad tím, kdo má tento výkon provádět (cévní chirurg/neurochirurg), v jaké anestezii (celková/lokoregionální), jaká technika má být zvolena (klasická, se záplatou či bez, everzní) atd. Je tedy patrné, že se jedná o velmi aktuální téma, které může být zajímavé i pro chirurga, který tento výkon neprovádí. V uvedených publikacích si neklademe za cíl rozsoudit tyto spory, ale chceme přinést různé pohledy na danou problematiku. Cíl nás všech je jistě identický, totiž správně selektovaný a úspěšně odoperovaný pacient bez zásadních komplikací. V posledním souhrnném článku je prezentován nový Populační pilotní program screeningu aneuryzmatu abdominální aorty v České republice, který byl spuštěn v tomto roce. Jedná se o program, na kterém spolupracoval široký tým řady odborných společností a klade si za cíl snížit počet rupturovaných výdutí na břišní aortě. I tato informace je podle mého názoru důležitá nejen pro každého chirurga, ale i pro každého lékaře. Věřím, že vás toto číslo Rozhledů v chirurgii zaujme. Všem čtenářům přeji klidné léto a zaslouženou dovolenou strávenou v kruhu svých blízkých. prof. MUDr. Jiří Moláček, Ph.D. Chirurgická klinika LF UK a FN Plzeň
Extra-intrakraniální bypass představuje kontroverzní, ale významnou součást neurochirurgické léčby cerebrovaskulárních onemocnění. Indikacemi jsou nemoc moyamoya, stenookluzivní aterosklerotická choroba vnitřní karotidy, akutní ischemická cévní mozková příhoda (CMP) a vzácně i komplexní aneuryzmata a tumory baze lební. Přestože historické studie přinesly smíšené výsledky a omezily jeho využití, moderní diagnostické a chirurgické techniky opět otevírají cestu k selektivnímu uplatnění bypassu u vysoce rizikových pacientů. Jednoznačnou indikací je vzácná nemoc moyamoya, kde je bypass prokázanou metodou vedoucí k prevenci ischemických nebo hemoragických CMP. U pacientů se symptomatickým chronickým uzávěrem vnitřní karotidy a vyčerpanou cerebrovaskulární rezervou bypass představuje možnou léčebnou modalitu, pokud je pečlivě indikován na základě komplexního specializovaného vyšetření. Emergentní bypass by měl být zvažován pro úzkou skupinu pacientů u akutní ischemické CMP při selhání nebo nemožnosti standardní léčby. Přes pokračující diskuzi je extra-intrakraniální bypass i nadále důležitou součástí cerebrovaskulární chirurgie. Klíčovým faktorem úspěchu je správná selekce pacientů a precizní mikrochirurgické provedení. Moderní přístupy a technologie umožňují snížit riziko komplikací a zvýšit efektivitu této intervence, čímž poskytují naději pacientům s jinak omezenými možnostmi léčby. doi: 10.48095/ccrvch2025247
Srovnání využití digitálního drenážního systému Medela Thopaz+ a konvenční hrudní drenážní techniky u plicních resekcí pro nádorové onemocnění
Úvod: Hrudní drenáž patří mezi standardní součást plicních resekcí. Slouží k pooperační kontrole pleurální dutiny, odvádí tekutinu, detekuje únik vzduchu, tzv. air leak. Digitální drenážní systém umožňuje přesnější detekci a kvantifikování air leaku. Cíl a metody: Primárním cílem této práce je srovnání trvání drenáže u konvenčního tříkomorového drenážního systému v porovnání s digitálním drenážním systémem Medela Thopaz+ u pacientů po plicních resekcích pro nádorové onemocnění. Jedná se o prospektivní randomizovanou studii probíhající v letech 2017–2020. Do studie bylo zařazeno 154 pacientů rozdělených do dvou skupin – skupina, u které byla použita konvenční hrudní drenáž (skupina K, n = 84), a skupina, u které byl využit digitální drenážní systém (skupina D, n = 70). V těchto skupinách byli následně pacienti rozděleni podle rozsahu plicní resekce (anatomické do skupiny A a neanatomické do skupiny N). Výsledky: Ve sledovaném souboru nebyl zaznamenán signifikantní rozdíl v trvání drenáže mezi digitálním systémem a klasickým drénem (trvání drenáže: skupina A, p = 0,865, skupina N, p = 0,775). Výskyt air leaku byl ve skupině K 33 %, ve skupině D 52 %, z toho prolongovaný air leak se vyskytl ve 3,6 vs. 2,8 % (K vs. D). Závěr: Digitální systém pro hrudní drenáž v hodnoceném souboru pacientů nemá vliv na zkrácení trvání drenáže, a tím zkrácení hospitalizace s ohledem na rozsah plicní resekce. Představuje ale přesnější a jednodušší kontrolu pooperačního air leaku a pleu­rální sekrece. Výhodou je jednoduchá manipulace s přístrojem a možnost opakovaného použití drénu snižující náklady. doi: 10.48095/ccrvch2025451
2. národní chirurgický kongres: HPB chirurgie v centru pozornosti
Ve dnech 14.–16. května se pod záštitou ministra zdravotnictví Vlastimila Válka v Olomouci uskutečnil 2. národní chirurgický kongres, který přivítal špičky české chirurgie i širokou odbornou veřejnost. Kongres nabídl bohatý odborný program zaměřený na nejnovější poznatky a inovace v chirurgii. Zajímavostí byla sekce věnovaná hepatopankrea­tobiliární (HPB) chirurgii. Součástí programu bylo i satelitní sympozium HPB chirurgie I, které se konalo ve čtvrtek 15. května. Partnerem této sekce byla společnost Olympus, která dlouhodobě podporuje pokrok v oblasti minimálně invazivní chirurgie a diagnostiky. Díky nejmodernějším pokročilým technologiím vizualizace operačního pole, jako je 4K rozlišení, zobrazení ve 3D nebo v NIR, které zlepšují vizua­lizaci tkáňových struktur, cév a sliznic, pomáhá společnost OLYMPUS lékařům lépe identifikovat abnormality, jakými jsou nádory nebo zánětlivé změny. To umožňuje včasnou detekci rakoviny nebo prekancerózních stavů. Následná léčba speciálními nástroji pro miniinvazivní chirurgii spolu s jednorázovými instrumenty (např. nástroje využívající hybridní technologii pro koagulaci a řez měkkých tkání) dokáže minimalizovat riziko infekce a zvyšuje úspěšnost terapie a bezpečnost pacientů. Sympozium přineslo devět odborných přednášek, které se zaměřily na klíčové aspekty diagnostiky, léčby a pooperační péče u pacientů s onemocněními pankreatu. Sekci předsedali prof. MUDr. Martin Oliverius, Ph.D., FEBS (Chirurgická klinika 3. LF UK a FN Královské Vinohrady), doc. MUDr. Zdeněk Šubrt, Ph.D. (Chirurgická klinika 3. LF UK a FN Královské Vinohrady), a MUDr. Jan Hlavsa, Ph.D. (Chirurgická klinika LF MU a FN Brno). Satelitní sympozium HPB chirurgie přineslo cenné poznatky a podněty pro další rozvoj chirurgických postupů v oblasti pankreatu. Partnerství společnosti Olympus, která poskytla technologickou podporu a odborné zázemí, podtrhlo význam inovací v moderní chirurgii. Kongres opět potvrdil, že česká chirurgie drží krok s nejnovějšími světovými trendy a přispívá ke zlepšení péče o pacienty. Tato zpráva vznikla s podporou společnosti Olympus.
Technika „Small bite“ = uzávěr, na kterém záleží
Technika „Small bite“ = uzávěr, na kterém záleží Workshop B. Braun s prof. Reném Fortelnym V rámci 2. národního chirurgického kongresu v Olomouci proběhl odborný workshop pořádaný společností B. Braun ve spolupráci s prof. Reném Fortelnym, předním odborníkem a členem Evropské chirurgické rady v oblasti břišní chirurgie. Workshop se zaměřil na klíčové téma chirurgické praxe – uzávěr břišní stěny a prevence vzniku incizních kýl. Prof. Fortelny zdůraznil, že správně provedený uzávěr fascie má zásadní vliv na prevenci pooperačních komplikací, a doplnil, že neméně důležitá je také prevence SSI (surgical site infection), a to jak v předoperačním období, během samotného výkonu, tak i v následné pooperační péči. Doporučil standardizovaný uzávěr technikou „Small bite“ s použitím dlouhodobě vstřebatelného elastického monofilního vlákna MonoMax. Sdílel své letité zkušenosti a výsledky studií, které potvrzují, že právě tato kombinace vede ke snížení výskytu incizních kýl i infekce. Zdůraznil význam rovnoměrného rozložení napětí ve tkáni, minimalizace traumatu a především precizního, opakovaně proveditelného stehu. U rizikových pacientů doporučil doplnit uzávěr o profylaktickou síťku. Právě spojení techniky „Small bite“ a síťky se podle něho jeví jako nejúčinnější strategie pro uzávěr střední linie v těchto náročných případech. Workshop nabídl účastníkům nejen teoretické poznatky, klinická data a konkrétní doporučení, ale také hands-on část, kde si mohli techniku sami vyzkoušet a ověřit její přínos v praxi. Z workshopu zaznělo jasné poselství: standardizace, správná technika a vhodný materiál mohou znamenat rozdíl mezi komplikací a hladkým hojením. Odhaduje se, že u více něž 90 % chronických ran je přítomen biofilm, který představuje hlavní překážku v jejich hojení. Co to vlastně biofilm je, jak vzniká a proč je jeho odstranění z rány tak zásadní pro úspěšnou léčbu? Tyto otázky byly zodpovězeny v průběhu sympozia společnosti B. Braun s názvem Mise Prontosan aneb jen čistá rána se může zhojit. Zásadní roli v procesu přípravy spodiny rány hraje výběr správného přípravku. Ideální řešení představuje produkt, který disponuje kombinací bezpečné antimikrobiální látky a povrchově aktivní látky se schopností narušit a odstranit z rány biofilm. To, že Prontosan tento předpoklad splňuje, ukázaly kazuistiky prezentované v závěru sympozia. Prontosan obsahuje betain, unikátní látku, která má schopnost proniknout, narušit a odstranit z rány biofilm, a připraví tak cestu pro působení antimikrobiální látky polyhexanid. Ten působí v ráně selektivně, má velmi nízkou toxicitu a podporuje hojení rány. Mise Prontosan už běží 20 let a má na svém kontě nespočet vyléčených pacientů. Tato zpráva vznikla s podporou společnosti B. Braun Medical s.r.o.
Onemocnění hltanu a jícnu Čestmír Neoral, Martin Stašek, We Make Media 2025 Byl jsem poctěn možností napsat jedno z úvodních slov. Albertova sbírka představuje jednu z mála mezinárodních knižních edicí, která se celostátně rozšířila a jejíž každý díl je vždy očekáván a vítán. Odbornému garantu Albertovy sbírky prof. Krškovi a editorovi tohoto dílu prof. Neoralovi se podařilo sestavit velmi reprezentativní kolektiv autorů, kteří se uvedenou problematikou na vysoké odborné a vědecké úrovni zcela rutinně zabývají, což přispělo k mimořádné úrovni díla. Vážím si toho, že autoři dodrželi závazek, se kterým byla sbírka založena, a toho, že byla vytvořena jako meziuniverzitní a mezifakultní projekt, jehož vizí je spolupráce a provázanost všech akademických, vědeckých a profesních pracovišť. Garant sbírky s Lékařskou fakultou Univerzity Palackého dlouhodobě spolupracuje a souhlasím s ním, že úroveň vědy, výzkumu i medicíny je na Lékařské fakultě v Olomouci excelentní. Jak jsem mohl posoudit, tak i v tomto dílu Alber­tovy sbírky Onemocnění hltanu a jícnu byly dodrženy všechny požadované atributy, tzn. vědeckost, aktuálnost, odbornost, a přitom akceptovatelnost pro široký odborný terén. Tento díl sbírky je opět ve své oblasti v naší literatuře přelomový, je uceleně koncipován a obsahuje mnoho aktuálních témat, guidelines, závěrů a informací, které nepochybně zaujmou široké spektrum lékařů a odborné veřejnosti. Této publikaci přeji vysoký čtenářský ohlas a úspěch na trhu. Celé knižní edici Albertova sbírka přeji pevné místo na odborném trhu a mnoho dalších publikací srovnatelné kvality. V neposlední řadě se těším na další spolupráci.
Soutěž o nejlepší práce publikované v Rozhledech v chirurgii v roce 2024
Cenu za nejlepší souhrnné sdělení publikované v časopise Rozhledy v chirurgii v roce 2024 přebírá prof. MUDr. Beatrice Mohelníková Duchoňová, PhD. – FN Olomouc. Rozhl Chir 2024; 103(11): 421–428. doi: 10.48095/ccrvch2024421. Cenu za nejlepší původní práci publikovanou v časopise Rozhledy v chirurgii v roce 2024 přebírá doc. MUDr. Radka Lordick Obermannová, Ph.D.– MOÚ, Brno. Rozhl Chir 2024; 103(11): 443–453. doi: 10.48095/ccrvch2024443. Cenu za nejlepší kazuistiku publikovanou v časopise Rozhledy v chirurgii v roce 2024 přebírá MUDr. Aleš Langer – FN Olomouc. Rozhl Chir 2024; 103(11): 454–457. doi: 10.48095/ccrvch2024454.
Ocenění České chirurgické společnosti ČLS JEP
Na slavnostním zahájení 2. ročníku Národního chirurgického kongresu v Olomouci byla dne 14. 5. 2025 předána ocenění České chirurgické společnosti ČLS JEP (ČCHS) za dlouholetý přínos pro obor chirurgie a významnou pedagogickou činnost 5 laureátům.
Zpráva z kongresu – 2. národní chirurgický kongres 2025
V tradičním jarním termínu ve dnech 14.–16. 5. 2025 proběhl již 2. ročník Národního chirurgického kongresu. Tato významná chirurgická akce se tentokrát konala v kongresových prostorách Clarion Congress Hotelu Olomouc. Zájem o tento prestižní český chirurgický kongres byl opět mimořádný, a to jak ze strany lékařů, tak ze strany nelékařských zdravotnických pracovníků. Přitom příprava kongresu byla náročná a probíhala dlouhodobě. Již na začátku minulého roku byla na základě výsledků výběrového řízení zahájena spolupráce s firmou AIM Group Prague, s.r.o., úspěšným organizátorem předchozího ročníku. Iniciálně jsme se zaměřovali na reklamu a propagaci kongresu, další aktivity pak probíhaly dle předem stanoveného harmonogramu. Vzhledem k požadavku na zachování konceptu Národního chirurgického kongresu jakožto široké platformy umožňující setkání chirurgů napříč specializacemi byl vypracován rámcový odborný program, na kterém měly participovat všechny chirurgické sekce a odbornosti fungující v rámci naší odborné společnosti. Přípravu konkrétní podoby odborného programu jednotlivých lékařských sekcí však limitovala skutečnost, že v minulém roce probíhaly volby do výboru České chirurgické společnosti ČLS JEP (ČCHS), potažmo do jednotlivých sekcí ČCHS. O úspěšném zvládnutí této složité situace nás přesvědčil velký zájem odborné veřejnosti o kongres a také fakt, že registrace účastníků musela být z kapacitních důvodů opět uzavřena předčasně, a to již v březnu letošního roku. Je mi velkým potěšením konstatovat, že kongresu se zúčastnilo celkem 949 účastníků, z čehož bylo 608 lékařů, 247 nelékařských zdravotnických pracovníků (převážně zdravotních sester), 11 studentů a 83 partnerů kongresu. Kongres probíhal paralelně ve 4 přednáškových sálech s celkovou kapacitou 1 038 míst k sezení. Lékařský odborný program zahrnoval 26 odborných bloků a 4 posterové sekce. Na kongresu zaznělo 187 lékařských přednášek, bylo prezentováno 45 posterů, proběhly 4 kongresové workshopy a 5 satelitních sympozií. Součástí kongresu bylo předání ocenění ČCHS, tj. čestná členství a Maydlova medaile, předání diplomů vítězům publikační soutěže ČCHS, tj. Maydlova a Jedličkova cena, dále předání diplomů vítězům publikační soutěže Rozhledů v chirurgii, tradiční zasedání valné hromady ČCHS a křest jedné monografie. Velkému zájmu a pozornosti se těšil také samostatný odborný program nelékařských zdravotnických pracovníků, kde bylo možné si vyslechnout ve 4 odborných blocích celkem 32 ústních prezentací a v pátek dopoledne absolvovat 3 interaktivní workshopy. Zajímavému odbornému programu pak sekundoval i zdařilý společenský večer, na kterém jste si mohli dopřát nejen gastronomický zážitek, ale i velmi poutavý hudební program, který na taneční parket přilákal mnoho lékařů a sester. V následujících dnech plánujeme oslovit všechny účastníky s žádostí o zhodnocení kongresu prostřednictvím jednoduchého on-line dotazníku. Získané informace pak hodláme využít v následujících letech při přípravě 3. ročníku Národního chirurgického kongresu v roce 2027.Na závěr bych jménem organizátorů velmi rád poděkovat všem, kteří se na úspěšném průběhu kongresu podíleli, tj. lékařům, nelékařským zdravotnickým pracovníkům, partnerům, vystavovatelům a ostatním hostům. doc. MUDr. Jan Ulrych, Ph.D. – vědecký sekretář kongresu prof. MUDr. Jiří Moláček, Ph.D. – prezident kongresu prof. MUDr. Zdeněk Kala, CSc. – viceprezident kongresu prof. MUDr. Robert Lischke, Ph.D. – viceprezident kongresu
Ohlédnutí za 2. národním chirurgickým kongresem 2025
Vážené kolegyně, vážení kolegové, dovolte mi, abych vám ještě jednou poděkoval za účast na 2. ročníku Národního chirurgického kongresu, který se konal ve dnech 14.–16. 5. 2025. Domnívám se, že jsme v Olomouci strávili krásné 3 dny plné skvělých přednášek, diskuzí i neformálních setkání. Věřím, že došlo také k navázání nových kontaktů, ze kterých budete těžit ve vaší další práci. Jsme si vědomi, že se vždy můžeme v organizaci národních kongresů zlepšovat, a tak budete brzy vyzváni ke zpětné vazbě, o kterou vás tímto prosím. Organizační výbor se těší na vaše připomínky a doporučení. Výsledky dotazníku budou zveřejněny v příštím vydání Rozhledů v chirurgii, na webu České chirurgické společnosti ČLS JEP (ČCHS) a v elektronickém Zpravodaji ČCHS. Poděkování samozřejmě patří všem partnerům a vystavovatelům, bez jejichž podpory by tato odborná akce nevznikla. Přeji klidné dny. prof. MUDr. Jiří Moláček, Ph.D. předseda výboru České chirurgické společnosti ČLS JEP
Workshop „Je čas na robotické kýly u nás?“
Pro tento typ sdělení není potřebný.
Překvapivý záchyt desmoidu u mladého muže urologem
Vážená redakce, dovolujeme si reagovat krátkým komentářem na výše zmíněný článek, který byl uveřejněn v Rozhledech v chirurgii 2. Desmoid (agresivní fibromatóza) je vzácné lokálně agresivní monoklonální proliferativní onemocnění s velmi nízkou incidencí kolem 5–6 případů na 1 000 000 obyvatel ročně [1]. Desmoidy vykazují lokálně infiltrativní růst, netvoří metastázy, proto nesplňují všechny parametry maligního onemocnění [2]. Charakteristickým znakem pro toto onemocnění je jeho nepředvídatelné klinické chování vyžadující individualizovaný přístup ke každému jednotlivému pacientovi. I když histologicky je desmoid nezhoubné onemocnění, infiltrativní růst, možný výskyt v blízkosti životně důležitých struktur a vysoké procento rekurencí z něho činí potenciálně letální onemocnění, zejména při mezenteriální lokalizaci.
V březnu tohoto roku se v prostorách hotelu Don Giovanni v Praze poprvé uskutečnily Vyhnánkovy traumatologické dny. Sympozium navázalo na dlouholetou tradici setkání s názvem Traumatologický den, které v letech 2006–2019 každoročně organizoval doc. František Vyhnánek. Ve vzpomínce na pana docenta jsme se rozhodli na tuto tradici navázat a pokračovat v jeho snaze o propojování oborů, jež se společně podílejí na péči o úrazové pacienty. Sympozium nabídlo bohatý odborný program, který zahrnoval více než 40 přednášek a také workshop zaměřený na osteosyntézu zlomenin žeber pomocí dlah. Událost zahájil doc. Pleva, jenž dojemně a s úsměvem zavzpomínal na doc. Vyhnánka, svého „bratra ve zbrani“, přesněji ve skalpelu. Program byl tematicky rozdělen do několika sekcí – poranění parenchymatózních orgánů a plic, cévního systému, humeru a multioborová spolupráce. Nechyběl ani přednáškový blok zdravotních sester. Významným hostem byl prof. Andrew Peitzman z Pittsburghské univerzity, který přednesl vyzvanou přednášku Management of major liver injury. Zejména velmi živá sekce zaměřená na poranění cévního systému strhla intenzivní diskuzi, a tím poukázala na to, jak důležitá je úzká mezioborová spolupráce. Druhý den pokračoval Sekcí mladých traumatologů. V ní se utkali přednášející do 35 let o Cenu docenta Františka Vyhnánka. První laureátem se stal MUDr. Milan Urban z Ortopedicko-traumatologické kliniky 3. LF UK a FN Královské Vinohrady s přednáškou Patologické zlomeniny a ložiska proximálního femuru. Kongres uzavírala sekce věnovaná multioborové spolupráci u traumat. Právě spolupráce napříč obory v péči o úrazového pacienta je klíčová. S touto myšlenkou se věnoval i doc. Vyhnánek svým Traumatologickým dnům, traumacentru i nemocnici. Ráda bych touto cestou poděkovala všem zúčastněným i těm, co nás podpořili, zejména FN Královské Vinohrady, 3. LF UK, České chirurgické společnosti ČLS JEP a našemu hlavnímu sponzorovi, tedy společnosti Medin, bez jejíž pomoci by se Vyhnánkovy dny nikdy neuskutečnily. S úctou za organizační tým MUDr. Barbora Vyhnánková
Konzervativní léčba periapendikulárního infiltrátu – retrospektivní analýza dat a přehled literatury
Úvod: Akutní apendicitida je náhlý zánět červovitého přívěsku slepého střeva, známého jako apendix. Tento stav je jednou z nejčastějších příčin akutní bolesti břicha a může vést k nutnosti urgentního chirurgického zákroku. Periapendikulární infiltrát je komplikací akutní apendicitidy, kdy se kolem zaníceného apendixu vytváří masa z tkání a orgánů v břišní dutině. Naše práce měla za cíl vytipovat pacienty s periapendikulárním infiltrátem anebo abscesem, u kterých byl primárně zvolen konzervativní postup, zhodnotit způsob a úspěšnost dané léčby a srovnat naše výsledky s českými i zahraničními publikacemi. Metoda: Retrospektivní analýza dat souboru pacientů s konzervativně léčeným peri­apendikulárním infiltrátem na našem pracovišti v období od ledna 2020 do prosince 2024 a porovnání výsledků s českou i zahraniční literaturou. Výsledky: Počet pacientů s akutní apendicitidou za dané období byl 433, z toho 13 (3,0 %) bylo léčeno primárně konzervativně intravenózními antibiotiky a byl u nich popsán periapendikulární infiltrát na zobrazovacích metodách. Jednalo se o 9 mužů (69,2 %) a 4 ženy (30,8 %), průměrný věk byl 57,7 roku. U 12 (92,3 %) bylo vstupně provedeno CT, u 8 (61,5 %) byl přítomen absces, z toho 6× byla provedena CT navigovaná drenáž. U 12 pacientů (92,3 %) byla konzervativní léčba úspěšná a bez recidiv, elektivní apendektomie byla doplněna u 4 pacientů (30,8 %). Závěr: Ačkoli je naše práce omezená počtem pacientů, její výsledky potvrzují trend pozorovaný v zahraničních studiích – konzervativní postup s intravenózně podávanými antibiotiky případně doplněný o CT navigovanou drenáž abscesu je adekvátní a úspěšnou léčbou u vybraných pacientů s periapendikulárním infiltrátem. doi: 10.48095/ccrvch2025387